Николай Мински
На кораба

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Излезе вятър и звезда изгря.

И там, зад Дагестан, денят остана.

С молитва всеки в Изтока се взря…

Татарите си спомниха Корана.

А робите Христови — кръста скъп.

Калмиците зовяха тихо Лама.

Евреин отчужден, в копнеж за храма,

досаждаше на бога с буйна скръб.

И само аз, без вик към небесата,

в света се взирах. Чудна бе земята

с вълните и със звездния разкош —

като че бяхме тръгнали към рая.

И сякаш плачех сам в онази нощ,

и молех бога само аз в безкрая.

1893

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.